Traducere de Felixuca și Danineji_genius Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Comentarii pe www.desprefilme.info
Eu sunt moartea, Denny Colt.
Tu ești singurul om care a evadat din îmbrățișarea mea rece.
Dar niciodată nu sunt prea departe.
Da...
Sunt întotdeauna cu tine !
Da ?
Se întâmplă ceva important în mlaștini, Spiritule.
Se aude ceva de resturile unei nave naufragiate.
Se zvonește că în spatele operațiunii este Caracatița.
Am chemat ajutoare. Dar cine știe cât de departe ajung tentaculele lui ?
În cine putem avea încredere ?
Sunt pe drum.
Citadela este întotdeauna alături de mine...
În fiecare noapte singuratică este lângă mine.
Nu se ascunde sub un strat gros de machiaj precum suratele ei mai tinere.
Nu, este o citadelă veche...
mândră de fiecare cicatrice și crăpătură a sa.
Este iubita mea,
jucăria mea.
Nu ascunde ceea ce este, din ce e făcută:
transpirație, mușchi, sânge, generații.
Doarme după miezul nopții. Până în zori de zi
doar umbrele se plimbă, în liniște.
La naiba, n-am timp de asta.
Citadela mea țipă !
Are nevoie de mine !
Ea este iubirea mea, ea este viața mea !
Și eu sunt Spiritul ei !
~ SPIRITUL ~
Nu-ți face griji, ești în siguranță acum.
Vino-ți în fire.
Ridică-te.
- Poliția ! - Aici, MacReady !
E un om bun, poți avea încredere în el, spune-i tot ce s-a întâmplat.
Și dacă ai un psiholog, sună-l.
Cine ești ?
- Acela e Spiritul ! - Să fie binecuvântat !
Ea îmi face rost de tot ce-mi trebuie.
Îmi dă orice doresc.
La o parte, Leibovitz, eu conduc.
Am fost sunat de Sussman.
Aici se întâmplă ceva. Ar putea fi important.
Cât de important ?
Cât Caracatița.
Atunci trebuie să chemăm ajutoare.
Nu încă. Deocamdată Sussman vrea să fim discreți.
Ai auzit, șefule ?
În fiecare noapte.
Lorelai, îngerul morții.
Niciodată nu este prea departe, nu de mine.
Se spune că o aud doar marinarii și polițiștii.
Dar eu nu sunt marinar
și nici polițist.
Agent rănit. Cheamă o ambulanță.
Și pe Dolan ! Nu comisarul, ci doctorița Dolan !
Încă respiră !
Încă respiră ? Spiritul spune că încă mai respiră.
- Moartea e dureroasă. - Nu te agita, ambulanța e pe drum.
Dama aceea... Ar fi trebuit s-o vedeți !
- Dama ? - O femeie splendidă.
Era atât de frumoasă...
Vorbește cu el, ține-l treaz.
Vezi ce e cu urmele de pași, Leibovitz.
Era atât de frumoasă !
Dacă ai greșit cufărul, te voi omorî eu însămi !
Trebuie să plecăm de aici !
Este Caracatița, știi ce poate face !
Taci și sângerează !
Și nici nu căuta gâlceavă.
Ușor, respiră pe nas dacă poți.
Sunt amețit...
Liniștește-te !
Mâinile sus !
Luați-l acasă, băieți !
Când eu și Spiritul ne întâlnim,
ne place să petrecem toată noaptea.
Nimic nu-mi place mai mult decât să-ți tăbăcesc fundul toată noaptea !
Cu excepția, poate, a ouălor.
Unde este camionul ?
Silken Floss este cea mai frumoasă femeie din lume.
Cum să găsim calea către casă fără Silken Floss ?
Silken Floss este cea mai frumoasă femeie din lume !
Trebuia să fie aici !
Cum să găsim calea către casă fără Silken Floss ?
- Trebuie să găsim camionul ! - Am găsit camionul !
Silken Floss este cea mai frumoasă femeie din lume !
Încărcați cutiile, specimenelor,
v-ați umplut eprubetele de mândrie.
Nu e nevoie să-l așteptați pe șef dacă e cu Spiritul însuși.
Caracatița se lasă întotdeauna distras de către inamicul său.
Chiar este Spiritul. Avea pălăria pe cap, l-am văzut.
Ei bine, atunci va fi ocupat toată noaptea.
Așa a spus șeful !
L-am văzut !
Da, am auzit asta.
Silken Floss este cea mai frumoasă...
Îmi dai dureri de cap, Caracatiță !
Trebuie să devină cruntă înainte să te lase, Făt-Frumos.
Ai dreptate în privința asta.
Haide ! Toaletele sunt întotdeauna amuzante !
Am văzut !
Ajunge.
Să plecăm de-aici !
Făt-Frumos...
Băiat rău...
Ne vom mai vedea. În foarte scurt timp.
Eu îți voi fi pierzania, Caracatiță.
Pierzania ? Asta nu-i de mine, frățioare.
Te voi omorî în toate felurile posibile !
Te-am bătut ca pe ouă !
Pe naiba !
Oricine s-ar fi uitat ar fi văzut că te-am adus unde am vrut !
În visele tale... Ești un accident...
Niciodată n-ar fi trebuit să te naști.
Nu ești întreg la cap, Caracatiță.
Spui numai nebunii !
Nebunii !
- Suntem la fel, Făt-Frumos ! - Nu sunt deloc ca tine !
Nu ești deloc ca mine ?
Cu siguranță poți încasa multă papară, dragule...
ca și mine !
Te-ai întrebat vreodată de ce ?
Nici măcar nu mi-a trecut prin minte.
Îți voi explica eu.
- Îți voi explica în curând... - Păi lasă-mă să-ți explic eu, acum !
- Uite cine e aici, poliția ! - Mai bine am pleca de aici !
Atâta durere,
atâta suferință...
Dormi.
Trezește-te !
- Bună, dragul meu. - Bună.
Ai primit trei gloanțe în torace.
Au trecut direct prin mine, cu greu m-ar fi putut răni.
Ai contuzii majore pe toată pielea.
- Haide, Ellen, mă simt bine... - Ai urmele unei lovituri la cap
cu o hemoragie profundă.
Nu e nimic, e doar un cucui.
- Dar nu arăți deloc bine. - Ellen, sunt bine.
Nu, este grav, pentru numele Lui Dumnezeu.
Nu-ți mai poți asuma aceste riscuri.
- Voi fi bine. - Îți curge sânge din cap !
S-a făcut lipicios, într-o clipă spărtura se va închide.
- Trebuie să fii tratat. - Nu !
- Urăsc asta, durează o veșnicie. - Nu te certa cu mine de data asta.
Voi fi bine, doar că...
am pierdut ceva foarte important.
- Știi unde ești acum ? - Sigur.
- În ce oraș ? - Central City, SUA.
- Ce an este ? - Anul ăsta.
- Știi cine ești ? - Sunt Spiritul !
- Îi bat pe răufăcători ! - Uneori ei te bat pe tine !
Chiar doare când se întâmplă asta.
Dar întotdeauna mă vindec. Eu nu știu de ce, tu nu știi de ce...
dar Caracatița știe ceva !
- De ce spui asta ? - Pentru că a zis că știe ceva.
Delirezi, haide !
Dumnezeule, uită-te la asta !
A fost cât pe ce, prietene. Te căutam peste tot.
Așa e mai bine.
Da, așa e mai bine.
Asta e culmea ! Ești un maniac !
Sussman, vino aici !
Ellen, dnă doctor Ellen Dolan, vino aici imediat !
Aud că are fluide în torace, sunetul e slab, dar jur că sunt acolo !
Așa este, are sânge în plămâni.
Trebuie să-l stabilizăm și să îl punem pe o brancardă.
Duceți-vă la elicopter și mai aduceți aici un brancardier.
- Mănușile și o compresă ! - Puneți-i o pătură pe picioare.
Grăbiți-vă ! Trebuie să îl ducem imediat la spital.
- Ai găsit ceva ? - Nu, domnule !
Mă simt doar amețit de la toată agitația asta.
Da, suntem al naibii de impresionați.
Mulțumesc.
Faci numai bine acestui oraș cu isprăvile tale mărețe !
- Nu înțeleg. - Da, suntem toți cu gura căscată,
fericiți să facem curat după numerele tale de circ.
Nu o lua de la capăt, știi cum stau lucrurile.
Credeam că știu. De ce nu mă luminezi ? Reamintește-mi faptele.
Să spunem că Sussman nu voia să facă valuri.
Ce, credea că nu mă descurc ?
Era îngrijorat, suspecta o scurgere de informații în departamentul tău,
nu voia să scape Caracatița.
Deci acum lucrezi la Afaceri Interne, cred că mi-a scăpat asta.
A trebuit să decid pe loc și am făcut tot ce am putut.
Da, și ai dat-o-n bară !
Acum am un ofițer la un pas de moarte și altul decapitat.
Și asta pentru că te-ai aruncat direct asupra Caracatiței !
Ai dreptate că-l urmăresc pe Caracatiță cu orice ocazie !
Da, și te ștergi la cur cu oamenii mei ! Este o obsesie !
Dacă tot ai chef să faci acuzații...
- Le-ai văzut pe aceste fetițe ? - Da.
Unele de-abia au învățat cum să meargă pe bicicletă
și iată-le, vânzându-și sufletele !
Zi și noapte, sclave ale otrăvii Caracatiței !
Poate că tu și oamenii tăi ați avea nevoie de o obsesie !
Poate că tu și oamenii tăi...
ați putea munci ceva mai mult.
Ellen are dreptate, ești nebun să vorbești așa despre polițiști !
Poate că dacă tu și oamenii tăi l-ați putea găsi pe Caracatiță...
nu ar trebui să acționez pe cont propriu.
Pe cont propriu ? Nu așa ne-am înțeles, pungașule !
Atunci poate că nu mai avem nicio înțelegere, comisare.
Ești pe marginea prăpastiei, fiule.
Și tot ce ai este un bătrân obosit care încearcă să te oprească.
Uite ce, amândoi suntem obosiți.
Da...
Dă-mi doar zece minute.
Nu știu de ce mă mai chinui măcar să vorbesc cu tine.
Dă-mi doar zece minute !
Ca să-mi limpezesc gândurile.
Sigur.
Ce sunt zece minute în viața omului ?
- Spiritule ! - Da, domnule.
Prăpastia despre care vorbeam
n-are fund.
Nu sări.
Cine ești ? Asta m-a întrebat femeia.
Este o întrebare bună.
Îmi doresc să fi avut un răspuns.
Sunt un om nebun ?
Sau nu sunt deloc om ?
În nopți ca aceasta,
când vântul mușcă adânc,
până la os,
și când până și citadela mea pare să mă lase de izbeliște, mă întreb:
Sunt un fel de fantomă ?
Un fel de olandez zburător ?
Dacă vântul ar bătea destul de tare...
aș fi luat de către el ?
Nu sunt polițist... nu mai sunt.
Nici măcar un om mort...
Nici măcar spirit nu sunt.
Am reușit, șefule. Exact cum ai spus.
Ești încă aici ?
Sigur că sunt încă aici, sunt trăgaciul tău !
Eu îi dau găuri Spiritului !
Nu ești niciun trăgaci, Pathos ! Uită-te la tine...
Încearcă să scoți repede arma când ești în cârje !
Voi fi bine ! Nici măcar nu-mi iese vreun os pe-afară !
Cu câteva atele voi fi ca și nou !
Da, poți să țopăi până la spital
și să le ceri medicilor să te "peticească".
Apoi va trebui să le explic de ce un geniu al crimei ca mine
nu le oferă angajaților săi asigurări medicale !
Asta înseamnă un ou aruncat în mutra mea, Pathos.
Știi că nu-mi place
să mi se arunce ouă în mutră.
Nu m-am gândit la asta.
Ar trebui să îți folosești creierul.
Nu ai fost conceput pentru asta.
Este de ajuns să îmi spui unde găsesc spitalul de urgență.
Voi spune că sunt un boschetar.
Nu voi plăti nimic.
De asta boschetarii sunt tot timpul răniți, pentru că este gratis !
- Va merge ! - Problema este...
că nu suport să am ou pe mutră !
Absolut deloc.
E intolerabil.
Oricare alt caz...
oricare altă lovitură.
De-ar fi fost oricine în afară de ea...
Sand,
Sand Saref.
Unde ți-este bicicleta ?
Te-ai lovit la genunchi sau ți-era frică de o întrecere ?
Mă săturasem de bicicleta aia stupidă.
Eu cred că știi că sunt mai rapidă decât tine.
Unde ai pus-o ?
Am amanetat-o la Feldman. Mi-a dat câțiva dolari.
Ai amanetat-o ?
Ia te uită...
Sigur sunt diamante adevărate...
Danny, vezi cum absorb lumina ?
Doar cele adevărate pot face asta.
Ce-i cu tine ?
Nimic.
- S-a apucat iar de băut ? - Nu, nu bea.
Atunci pentru ce aveai nevoie de bani ?
Este ceva...
ce am văzut în vitrina lui Feldman.
- Este o insignă ca a tatălui meu ? - Nu, nu...
Foarte bine, pentru că încă nu ți-ai câștigat dreptul la ea.
E o chestie măruntă...
care s-ar putea să îți placă...
din moment ce îți plac lucrurile strălucitoare.
Poftim...
Se deschide așa...
dacă ai chef să te uiți la poză.
Dacă nu-ți place, bătrânul a zis că îl primește înapoi.
Îți place ?
Vrei să fiu prietena ta ?
Da, sigur...
Dacă... ți-este indiferent...
Cred că îl pot purta din când în când.
Dar asta nu înseamnă că sunt prietena ta.
Da, sigur că nu.
Da, am trăit și noi vremurile noastre bune...
așa cum o puteau face doi copii ai citadelei.
Aici scrie că însuși Heracle i-a urmat pe argonauți.
Închipuie-ți: Heracle și Iason.
Iason, cu Lâna lui de Aur.
Totul s-a dus naibii...
Unchiul meu, Pete, era un fost boxer căzut în uitare.
Tatăl lui Sand era un polițist de stradă care avea grijă de bețivul de Pete.
Pete, ce cauți aici ?
Ce faci...
Unchiul Pete a făcut singurul lucru
pe care i l-a dictat creierul lui înecat în alcool.
Sand a ajuns acolo cu câteva minute înaintea mea.
Am încercat să fiu puternic pentru amândoi.
Am spus niște chestii...
nu-mi pot aminti ce.
Și atunci a sărit pe noi nenorocitul ăla de ziarist.
Copii, care este prima voastră reacție ?
Sunteți speriați ?
Trebuie să plecăm. Lăsați-ne în pace.
Haideți, copii, trebuie să-mi dați ceva.
Îți voi da ceva, îți voi da trei cuvinte.
Eu urăsc polițiștii.
Știu că ai inima frântă, Sand.
- N-ai vrut să spui asta. - Lasă-mă-n pace, stai departe !
- Gândește-te mai bine. - Să mă gândesc ?
La ce, la noi doi ?
Da, asta voiam să spun.
Așteptăm să creștem ca să facem copii în gaura asta de iad ?
Nu știi ce spui, Sand.
Și tu te vei face polițist cum ai visat dintotdeauna ?
Da, se poate.
Ca apoi un fost boxer băut să te împuște pe stradă ?
Crezi că asta îmi doresc ?
N-a fost Pete !
Guido a făcut-o ! Și știi asta.
Cui îi pasă ? Nu vreau lumea ta !
Vreau diamante, vreau mașini de lux,
rochii de seară și bani !
Și unde vei găsi asta, Sand ?
Departe de aici, cu siguranță nu în haznaua asta.
Ești prea bună pentru mine, ești prea bună pentru asta ?
Sunt prea bună pentru tine și sunt prea bună pentru groapa asta de gunoi.
Mă voi duce departe...
Voi călători prin lume, mă voi îmbogăți
și nimeni nu va ști că am venit din gaura asta !
Și pentru nimic în lume nu mă voi mai întoarce aici !
Fă ce vrei, Sand !
Nu-mi pasă de nevoile tale ! Nu vreau să te mai văd !
Te urăsc, Sand !
Nu am mai văzut-o niciodată.
Mi s-a zis că a zburat către Europa.
Nu am mai știut dacă este în viață sau nu,
până acum.
Există o singură explicație.
Era acolo, purta medalionul, este implicată !
Dacă este complicea Caracatiței
atunci sentimentele mele nu fac nici cât o ceapă degerată !
Trebuie s-o găsesc pe Sand Saref
și să o predau autorităților.
Frumoasa Sand Saref.
Îți lipsește ceva, dragă ?
Nimic important.
Este doar ceva ce am pierdut cu mult timp în urmă.
Fiți martori la acest moment,
o nouă eră începe.
O eră a marilor explorări !
O eră a marilor puteri !
Toate fiind... ale mele.
Sângele lui Heracle este al meu.
Sunt foarte dezamăgit.
Care din voi a adus asta ?
- Eu. - În genunchi, atunci.
Ce s-a întâmplat ? Ce n-a mers ?
Totul a mers bine, dar mulțumim pentru interes.
Unde îmi este amfora ? Trebuia să am o amforă plină de sânge
care trebuia să fie în acel cufăr.
Trebuie să fie în celălalt cufăr.
Care alt cufăr ?
Celălalt cufăr.
Care alt cufăr, bășinosule ?
Cel pe care l-a luat doamna aia drăguță.
- Am văzut-o. - Sand Saref...
Parcă o speriasem de moarte.
Dar ce caută în Central City ?
Nu v-ați gândit, bolovanilor,
să spuneți că a fost și un al doilea cufăr ?
Nu, arăta exact ca asta. L-am văzut.
Trage o linie de-a lungul stomacului de la stânga la dreapta.
Gâdilă.
Cu sabia.
Deci Sand Saref are sângele...
Știi, ai fi putut să o ucizi și să iei ambele cufere,
asta ar fi simplificat considerabil lucrurile !
Eu trebuie să fac totul pe-aici ?
Asta te trezește așa cum trebuie !
Trebuie să faci ceva în legătură cu Sand Saref.
Nu-ți face griji cu Sand Saref...
Cucoana are o slăbiciune pentru lucrurile strălucitoare.
Voia celălalt cufăr cu ce-o fi în el,
chestia aia care sclipește în mod bizar.
Deci nu suntem chiar într-o situație disperată.
Sand Saref are sângele lui Heracle.
Da, dar noi avem ceea ce vrea ea.
Mă asculți ?
Sigur, șefu`.
Găsește-o pe Sand Saref, găsește-o acum !
N-am nicio problemă cu ea, poate să păstreze chestia aia strălucitoare.
Aduceți-mi sângele acela !
Și păstrați-l în siguranță !
Dacă vă scapă vreun strop, vă voi transforma în hamburgeri !
Nu uita de Spirit ! Nu trebuie subestimat.
Este doar o bucată de gumă
lipită pe talpa pantofului
care nu mai vrea să se dezlipească, știi la ce mă refer ?
Calci pe el în plină vară și el refuză cu orice preț să se dezlipească.
O fac bine ?
- Da, arată bine. - Voiam să fiu sigur.
Pentru că gâdilă zdravăn.
Nu-mi place să calc pe gumă, pe urma încep să pășesc aiurea.
Îl vom ucide pe Spirit !
Imediat !
- Să ne gândim la ceva simplu. - Nu-și publică adresa.
Nu-l vom căuta.
Va veni el la noi, în curând.
Ai vreun plan ?
I-am lăsat omului un indiciu care îl va duce exact către noi.
Foarte curând, promit.
Care-i graba ?
Dacă Spiritul bea sângele din amforă... Dacă dobândește vreo idee despre
ce îi poate face acel sânge, în ce l-ar putea transforma...
- Suntem terminați ! - Pentru că așa voi fi decis eu.
Sunt un om de cuvânt, domnișoară Saref.
Așa să fie ?
Și promisiunea pe care i-ai făcut-o fermecătoarei tale noi soții ?
Fidelitatea eternă și toate balivernele alea ?
Să nu devenim prea indiscreți, bine ?
Ba da.
Te pusesem să-mi găsești o comoară, domnule Donenfeld.
Ar fi fost apogeul carierei mele.
Cea mai de preț piesă din colecție.
Comoara pierdută a argonauților.
M-a făcut chiar să mă întorc în această citadelă oribilă.
Doar ca s-o ating, s-o mângâi,
să fie doar a mea.
Bijuteria care le întrece pe toate celelalte.
Și ți-am plătit o avere pentru ea.
Nu aș fi regretat niciun bănuț... dar m-ai tras pe sfoară.
Și acum vom lua fiecare cent
și îi vom transfera în alte conturi bancare.
Despre ce vorbești ?
Te vei dovedi foarte filantrop.
Formează-i tu numărul, dragule,
pare cam dispeptic.
Voi avea nevoie de parola ta, scumpule.
Bine...
Este Robin.
- Robin, ca pasărea. - Sau tovarășul lui Batman.
Cu colanții ăia simpatici care îi strâng bine fundulețul.
Se încarcă...
Transfer complet !
De ce îmi faceți asta ?
- M-ai vândut. - N-am avut de ales.
Imaginează-ți surpriza mea când am ajuns la locul cu pricina
și am dat peste Caracatiță.
Adică... ar trebui să fie o coincidență dată naibii.
Dacă nu cumva ai vândut comoara argonauților de două ori.
O asemenea greșeală nu avea cum să nu te muște de fund.
Un fund perfect.
Nu mi-a dat de ales !
- Caracatița mi-a amenințat familia. - Familia.
Aruncă o privire la aceste poze.
Vor fi trimise familiei tale
cât și fiecărei agenții de presă de pe planetă.
Dacă nu cumva faci ceva ca existența lor să nu-și mai afle rostul.
Încearcă măcar să mori onorabil, șobolan ordinar.
Nu-l deranja.
Ce pot să spun... Noaptea trecută erai cu un picior în groapă
și uită-te acum la tine.
Uită-te la tine.
Ți-aș recomanda trei zile de odihnă la pat.
- Dar mi-aș bate gura degeaba. - Uite cine vorbește.
- Tu ar trebui să-ți iei noaptea liberă. - Da, sunt sigură că transplantul
de inimă al doamnei Mahogany poate aștepta.
Și putem doar aștepta ca ficatul bătrânului Spankovitz să explodeze.
Trebuie să te distrezi, să iei o pauză,
să te relaxezi.
Du-te la teatru.
Cum rămâne cu tine, uriașule ?
- Ce-i în agenda ta diseară ? - Nu știu, dacă va fi liniște...
- Voi fi pregătit pentru orice. - Orice ?
Sigur, orice, cină, cinema...
orice.
Atâta timp cât lucrurile sunt liniștite.
Da, atâta timp cât lucrurile sunt liniștite.
Ar trebui ca toți escrocii din oraș să își ia concediu.
Altfel aș putea încălca regulile...
Am chef să încalc o groază de reguli...
Deja am făcut-o.
- Să trăiesc periculos... - În liniște.
Atunci vom face totul în tăcere... în cea mai adâncă tăcere cu putință.
Ține-ți masca, am senzația că va fi mai bine dacă o porți.
Te-ai îndrăgostit de toate femeile pe care le-ai întâlnit,
dle Spirit.
Ai cuvinte drăguțe pentru fiecare dintre noi...
și ești serios de fiecare dată când le rostești...
Ellen, pentru mine doar tu exiști.
Dar nu-ți cunoaștem nici măcar numele adevărat.
Îți voi spune numele meu.
Sper să am ocazia, într-o zi, să-ți fac autopsia.
Ce gând fermecător.
E al tău. Ca nou.
Ar trebui să te odihnești, arăți ca naiba !
Și eu te iubesc, tăticule.
Este o onoare să vă cunosc, dle Spirit.
Sunt Morgenstern, proaspăt transferată din Baltimore.
Mă bucur că ești printre noi, Morgenstern.
Haideți, n-avem toată ziua la dispoziție.
- Dr. Dolan, mulțumesc. - Îmi fac doar slujba, domnule.
Nemernicule !
Îmi fac doar slujba, domnule !
Și ce mai slujbă, eroul mascat din Central City.
Știi că ești îndrăgit de copii,
ai vrea să le dai vreun sfat ?
Micuților, fiți cuminți și nu le faceți zile negre părinților.
Muncesc din greu. Și, amintiți-vă, spălați-vă pe dinți !
Fiecare cuvânt este o perlă de înțelepciune.
Nu uita să le amintești să-și ia vitaminele.
Și pentru doamne... știi tu, murim după cuvintele tale.
Nu pot spune nimic altceva decât: mulțumesc
pentru că sunteți niște creaturi fascinante și minunate.
Fiecare dintre voi este unică.
Dumnezeule !
Există vreo fustă pe care n-ai urmărit-o ?
Încercam doar să fiu drăguț !
Da, am văzut ce drăguț ai fost cu fata mea.
Când ai de gând să îi frângi inima ?
- Craiule. - Cum îți permiți să mă numești "crai" ?
Te numesc cum vreau. La naiba, nici măcar nu știu
- de ce mă chinui să vorbesc cu tine. - Pentru că luptăm împotriva crimelor.
- Chiar acum avem multe pe cap. - Ai observat asta, nu ?
Am crezut că ai uitat, fugind după fuste !
Este Caracatița !
Iar începi cu Caracatița...
Pune ceva important la cale și are legătură cu mine.
A spus niște chestii ciudate despre mine.
Voi descoperi despre ce vorbește, știu că este important !
Stai !
Putem uita de Caracatiță o clipă ? Doar o clipă.
Acum...
Avem un caz fierbinte și o suspectă de crimă
care se îndreaptă spre aeroport chir în timp ce vorbim.
"O suspectă" ?
- Numele ei este Sand Seraf. - Sand Seraf ?
Sand Seraf !
- Localnică. - Avem doar o poză cu ea.
Este veche de peste cincisprezece ani.
Tatăl ei a fost polițist și a fost ucis în plină stradă.
A dispărut după uciderea tatălui ei.
Și i-a spus unui reporter că urăște polițiștii.
Chiar la TV a spus că-i urăște !
Urăște polițiștii...
- Eu ce-am spus, la naiba ? - S-a mutat în Europa.
După șapte căsătorii, a jefuit fiecare bijuterie.
În afară de cele din Central City.
- Niciodată nu s-a mai întors. - De asta n-ai auzit de ea.
N-ai auzit de ea, nu ?
Niciodată nu s-a mai întors acasă...
Te-ai drogat sau ceva ?
Sand Saref a fost implicată în sute de jafuri de bijuterii.
Și în niciunul nu a fost rănit vreun polițist.
Foarte ciudată întâmplare, nu crezi ?
- Pare să fie complexul Electra. - Cum ?
Complexul Electra, e evident.
Draga mea, sunt doar un copoi bătrân, trebuie să-mi și explici.
- Copoi bătrân ? - Un bășinos.
Evreii din ziua de azi nu mai au timp nici să își învețe limba.
Complexul Electra...
este un fel de complex al lui Oedip rezervat nouă, fetelor.
Nu urăște polițiștii, este doar furioasă că și-a pierdut tatăl !
Este evident că suferă de complexul Electra.
La naiba, fata asta va ajunge repede detectiv.
Mulțumesc, domnule.
- Îți place noua ei vestă ? - Poftim ?
Haide, fiule, nu-ți poți lua ochii de la dame,
nu se poate să nu fi observat vesta anti-glonț a lui Morgenstern.
- Chiar dacă ești drogat. - Nu sunt drogat !
Vesta e o invenție de ultimă oră.
Așteptam cu toții sosirea acestor minuni,
dar nu puteam plăti pentru ele
până astăzi, când poliția a primit o donație foarte generoasă.
O sută de milioane de dolari.
- Mult bănet. - Sigur că da.
Donația ne-a picat, pur și simplu, în brațe.
- Efectuată online... și anonimă. - Exact, anonimă...
Ne-a luat cam o oră să urmărim banii până aici.
Până în biroul unui expert în antichități.
Cineva care a transformat așa-zisele antichități într-o avere.
Am putea să spunem că era un vânzător de antichități furate...
Sau, cum îi zicem în jargonul nostru,
un tăinuitor.
Un tăinuitor de talie mondială pe care îl cheamă Donenfeld.
Dar dl Donenfeld era cam țeapăn.
Și prietenul meu, Seth,
spune că tipul a avut o vizită chiar înainte să dea ortul popii.
Cum spuneai că o cheamă pe damă, prietene ?
Sand... Sand Saref...
Nu avea programată nicio întâlnire.
Sand Seraf...
Ăsta e un nume de efect.
E un nume ciudat. Probabil foarte rar.
Da, și prietenul meu Seth
nici măcar nu a dat alarma.
Domnule, nu aveam ce face.
Dl Donenfeld îmi dăduse ordinul precis să nu intru niciodată în biroul lui
până ce nu eram chemat.
Niciodată.
Da, sigur, puștiule.
Morgenstern, ia-i numărul.
O crimă ? Nu putea fi ea.
Nu se poate.
- Deci o cunoști... - Nu...
- Dacă îmi ascunzi... - Nu fac asta !
Doar că teoria ta n-are niciun sens...
Se potrivește ca macrameul dacă te gândești la...
Cum îi spui, Morgenstern ?
Complexul Electra.
- Da, asta. - Psihologie de weekend...
Îi puneți crima în cârcă acestei femei în baza psihologiei elementare ?
Numele ei este Sand Saref, o cunoști și o acoperi !
Niciodată n-am auzit de Sand Seraf !
- Minți ! - Dolan, dă-mi drumul.
- Mă minți ! - Dă-mi drumul până nu-ți rup mâna !
Aveți vreun ordin, domnule ?
Urmărește-l.
Minte.
De ce ai lăsat chestia aia acolo ?
Trebuia să o și semnezi !
Dacă vrei să mă ajuți, găsește ceva care să mă ducă la Caracatiță.
Și așii iau tot.
Pe aceasta o voi păstra drept suvenir
iar restul i-l voi da celui care îi poate transmite Caracatiței un mesaj.
Credeam că mă apropii.
Ca piesele se îmbină.
În trei ani din a doua mea viață
îmi făcusem o idee destul de clară despre ce aveam de făcut.
Totul se reducea la mine și la Caracatiță.
Ne pregăteam de înfruntarea finală.
Urma să curăț citadela de prezența lui odată pentru totdeauna.
Nu urma să fie frumos, ci mai degrabă simplu.
Și aici intervii tu. Care e rolul tău ?
Care e treaba, ce naiba se întâmplă ?
Asta m-a măcinat toată noaptea. Tu și Caracatița ?
Tu și ucigașul ?
Trebuie să fie o greșeală.
Trebuie să fie mai mult decât atât.
Vreo explicație. Tu, o criminală ? Nu se poate.
Nu pot să cred.
Pe dinafară ești o tipă dură, dar ai un suflet cald.
Ești afectuoasă.
Femeie până-n vârful unghiilor.
În orice caz, de un lucru sunt sigur.
Ca mai degrabă ai crăpa
decât să te ascunzi în vreun hotel jegos ca un criminal ordinar.
Nu, întotdeauna ai avut gusturi de primă mână.
Până la capăt.
Ciudat.
Asta e al naibii de ciudat.
Dle, ați promis că noul accelerator sinaptic hiper-adictiv
va fi gata... săptămâna trecută.
Ție nu ți pare al naibii de ciudat ?
Da, domnule. Al naibii de ciudat.
- Și profiturile au scăzut cu 20%. - Bine.
Începusem să cred că mi se pare numai mie.
- Este al naibii de ciudat. - Da, domnule.
Încercam să fac unul mai deștept.
Iar chestia asta... a apărut din senin.
20%... la toate produsele.
Redu prețul produselor vechi, vom inventa ceva nou.
S-a dus vorba despre efectele secundare.
Nimănui nu îi place ca dinții să îi ajungă pesmet.
Cum să duc ceva la capăt având atâta timp pe mână ?
Și când amicii mei o vor găsi pe Sand Saref
nu voi mai avea nevoie de profituri, voi avea sângele...
Dacă îmi voi dori ceva, îl voi lua pur și simplu.
Asta fac zeii !
Este al naibii de ciudat !
Adică... e foarte mic !
Nu o pot găsi.
Da, nu o putem găsi.
- Am căutat peste tot. - Cu excepția locului unde era.
- Ar fi trebuit să căutăm și acolo. - Păi, am căutat-o.
Unde era ?
Ucide-i pe toți, te rog, Floss, ucide-i pe toți !
Ar însemna să facem risipă, suntem în criză.
- Da, sunteți în criză de noi. - Până și Floss a zis asta.
Și am auzit-o !
Sunt deprimat.
Aș vrea să revină Spiritul, atunci aș avea o victimă pe cinste.
Ți-am mai zis asta, va fi... complex.
Spiritul crede că nimic nu îl poate răni.
Dar chestia pe care am pus-o în el și în mine este instabilă.
S-ar putea să nu dureze.
Sângele va rezolva asta.
Dar trebuie să ucid Spiritul înainte să nu fie prea târziu.
Pentru asta...
am cerut și o a doua opinie.
Aceea a unui specialist.
Am chemat pe cineva capabil să rezolve afacerea asta.
Vorbiți pe limba mea, domnule.
O veți găsi pe Venus cu ochii negri în camera 1510.
Nu ne-am văzut de mult, Sand...
Vrei să mă arestezi sau te gândeai la altceva ?
Te salt. Mâinile la ceafă.
Ești sigur ?
Nu mă obliga să repet. Mâinile la ceafă.
Dorința ta e o poruncă pentru mine.
Bine. Pune-ți un halat sau ce vrei tu pe tine dar fără șmecherii.
La ordinele tale, comandante Spirit.
Ai grijă să nu te împiedici de soțul meu.
Cum s-a întâmplat ?
Doar nu l-am ucis eu.
El și-a făcut-o, cu mâna lui, în urmă cu vreo oră.
E vina amforei ăsteia blestemate.
A gustat chestia aia dinăuntrul ei... și vezi cu ochii tăi rezultatul.
E furată.
Poftim ?
Nu ești decât o ucigașă comună.
Nimic nu este "comun" la mine.
Ești o criminală
și te arestez pentru uciderea unui tăinuitor numit Donenfeld.
Dacă tot ții morțiș să îmi pui cătușele,
fă-o măcar pentru ceva ce chiar am făcut, imbecilule.
Ești vinovată de multe lucruri.
Dacă m-aș spovedi pentru jumătate din fapte, i-ar lua preotului foc urechea.
Dar de data asta, dle justițiar, am mâinile curate.
Așa că fugi acasă și așteaptă expertiza legală.
Nu am mai împușcat pe nimeni de zile întregi.
Nu cred să existe lege pe care să n-o fi încălcat.
Am mutră de fată cuminte ?
Nu îți pasă pe cine rănești.
Nu văd care este legătura.
Sand, Caracatița...
tăinuitorul și cu tine...
Până la urmă...
Nimic nu se potrivește.
Ca să nu mai pun la socoteală aiurelile Caracatiței despre...
Ascultă bine.
Nu-mi pasă.
Nu îmi pasă nici de cei care îmi plac.
Iar pe tine nici nu te cunosc măcar.
Asta e clar. Dar de lucrurile astea îți pasă.
Nu văd prin ce ți-aș putea fi utilă, detective.
Nu am nimic de oferit pentru citadela ta împuțită.
Și, ca să fiu sinceră, o disprețuiesc.
Un singur lucru între acel fluviu și acest ocean
m-a făcut să vin aici.
Ce anume ? Amfora asta tâmpită ?
Nu trebuia să fie o amforă.
Trebuia să fie ceva mai prețios decât orice bijuterie.
Ceva din care sunt țesute visurile oricărei fetițe.
Cu mult timp în urmă, am cunoscut o fetiță ca acelea pomenite de tine.
Nu știi nimic, șterge-o !
Era o fată minunată, dar lumea i-a frânt inima.
Ea nu alerga după o amforă.
Ea căuta un erou, nu-i așa, fetițo ?
Căutai un erou, în armura sa mitică.
Singurul bărbat care știa asta e mort.
Lana... lâna de aur a lui Iason.
E mort ! Tu ești mort !
Ești mort !
Ați văzut asta ?
- Priviți ! - Este Spiritul !
Se va zdrobi de caldarâm !
- Ce idiot ! - Ce labagiu !
Haide, sari ! Sari, sari, sari !
Să o ștergem de aici.
Pici într-un moment foarte prost.
Sunt Morgenstern. Și s-ar putea să am o pistă pentru tine.
Nimeni nu a remarcat toată sarea aceea.
- Deși se afla chiar sub nasul nostru. - Mai repede, te rog.
Sare, sare industrială.
La unul dintre zbirii Caracatiței, găsit mort în apropiere de malul noroios.
Îți amintești unde a fost împușcat Sussman ? Sare industrială.
Avea un strat gros de sare pe pantofi.
Dolan avea dreptate, vei ajunge foarte repede detectiv.
Mulțumesc, domnule.
Trebuie să închid.
Haide.
Spectacolul s-a încheiat. Circulați, vă rog.
Sand, a mers grozav, nu-i așa ?
Având o astfel de pistă, iubitele pot să mai aștepte.
Am de prins un pește mai mare.
Voi avea ac de cojocul tău, Caracatiță,
dar înainte să te ucid îmi vei răspunde la niște întrebări.
Morgenstern a spus că avea sare pe pantofi.
Aici găsești din plin așa ceva.
Și e plin și de bandiți.
Inamicul nu are decât puști și cuțite.
Eu am toată citadela drept armă.
Arsenalul meu: scara de incendiu din fier...
Un fulger uman.
Asfaltul implacabil.
Ea îmi oferă totul.
Și mă apără.
Citadela mi-este mamă.
O mamă grijulie.
Întotdeauna îmi arată calea.
Cât fler, detective.
Ai urmat firimiturile de pâine până la noi ?
Nu ajuți pe nimeni dacă dormi la muncă.
Du-te acasă, să te odihnești cum trebuie.
Parcă te-ar fi călcat mașina.
Drăguț din partea ta să treci pe aici.
Venisem să văd cum se simte Sussman. Nu mă lasă să îl văd.
E încă în stare critică.
Încearcă să îi salveze coloana vertebrală.
Sunt șanse să mai poată merge, într-o zi ?
E greu de spus.
Dar s-au mai întâmplat miracole.
Blestematul ăsta de Spirit.
A sărit calul.
Nu începe.
E un pericol public.
Lumea are nevoie de el. E un erou.
E un pericol public și propria mea fiică e îndrăgostită de el.
Pentru el te omori așteptând până la ora asta ?
Da. Din pricina lui mai sunt aici în seara asta.
Da, în cazul în care l-ar aduce aici încă o dată.
Da, în acest caz.
Ca să îți mai irosești un pic din tinerețe
"capsând" la loc bucățile din el ?
Nu mai sunt un copil și rar folosesc capsele pe pacienți.
- Îți dai seama ce faci ? - Da, știu exact ce fac.
Îi dau exact ce îi trebuie.
Se folosește de tine !
Are nevoie de mine !
Sunt singura care știe cum funcționează trupul lui !
Cum să îl îngrijesc !
Se pare că multe dame știu cum îi funcționează trupul.
Nu asta voiam să zic.
O grămadă de păpușele pe care le-a întins la orizontală
folosind cuvintele potrivite.
Deci de asta ai venit în această seară ?
Pe care le-a făcut să se topească folosindu-și degețelele dibace !
Ajunge !
Nu mă face să îți cer să pleci.
Draga mea, nu mă pricep să îți explic astfel de lucruri.
Asta e clar.
De ce crezi că îmi petrec nopțile bântuind singur prin casă ?
Probabil că avea un motiv bun.
Te-ai căsătorit cu munca ta.
Ca mine.
Și ca el.
Erai mai fericită, pe vremuri, cu Denny.
Denny este mort.
Da.
Da. Denny Colt este mort. Era un puști de treabă.
Da. Așa era.
Și nu îl voi uita niciodată, dar viața trebuie să meargă mai departe.
Mi-am pierdut "cercetașul".
Da...
Iar eu mi-am pierdut "regina balului".
- Noapte bună, draga mea. - Noapte bună, tată.
Sper că nenorocitul știe cât de norocos este.
Nu știe.
Îți simt prezența.
Ești extenuat. Vino în brațele mele.
Ce este asta ? Sunt la dentist ?
Un dentist nazist.
Grozav.
Frățioare...
Am mai văzut eu lucruri ciudate, foarte ciudate, dar asta...
Dacă e cine cred eu, asta e mama tuturor bizareriilor.
Sunt Alabastru.
De bărbatul meu mă voi lipi...
până când moartea ne va despărți.
Moartea !
Moartea, moartea, moartea.
Nu ne gândim decât la asta de când ne naștem.
Mâncăm pentru a ocoli moartea.
Ne înmulțim pentru a ne perpetua sămânța.
Clădim zgârie-nori pentru ca numele nostru
să fie amintit peste secole.
Bună ziua.
Domnule Lo. Drag prieten, ce mai faci ?
Cu ce te pot ajuta ?
Un mesaj ? Din partea cui, te rog ?
Sand Saref ? Desigur că o cunosc.
Ai fost neinspirat să joci cărți cu ea.
Și care este mesajul ?
Noile clădiri ?
Cele care se întind de-a lungul bulevardului ?
Da, am auzit despre ele.
Atunci, mâine seară ?
Să zicem... după cină ?
La revedere, stimat prieten.
- Unde rămăsesem ? - Moartea.
Moartea.
Ducem o viață scurtă,
frenetică, terifiantă, rătăcind în toate direcțiile.
Muzică și ambiție.
Ne inventăm zei și vieți de după doar pentru a ne feri
de acea inamovibilă, impasibilă, impenetrabilă moarte.
Știind că ne va împrăștia creierele
ca pe niște ouă sparte.
Vrei să ajungi undeva sau doar îți place să te auzi vorbind ?
Omule, ești tare greu de cap.
Refuzi cu orice preț să pricepi.
Noi doi suntem la fel.
Și niciunul dintre noi nu îmbătrânește.
În orice caz, eu nu am cum să mă plictisesc.
Tu tot dai din gură că suntem la fel.
Cum vine asta ?
Ce suntem noi, Caracatiță ?
- Acum ajungeam la asta. - Atunci grăbește-te.
Îți amintești cum ai murit, drăguțule ?
Nu e genul de lucru care se uită prea ușor.
Nu, nu am uitat.
Când ai fost adus la spital
erai țeapăn de-a binelea.
Nu mai exista niciun strop de viață în tine.
Erai ideal.
La fel de mort ca Star Trek.
Și eu eram medicul tău legist.
Doar că eram mai mult de atât,
cu mult mai mult decât atât.
Deja pusesem pe picioare un trafic de droguri frumușel.
E uimitor câte lucruri pot să dispară dintr-un spital.
E suficient să diluezi produsul, să îl "condimentezi" puțin și...
"Achtung" ! Bună ziua, conturi în Elveția.
Dar Caracatița nu a urmărit niciodată banii.
Bine, jos pălăria.
Spune-mi ce anume urmăreai.
Nemurirea.
Cu tot ce înseamnă cele patru dulci silabe ale acesteia.
Știam că trebuie să existe un mod mai bun de a ține pe cineva în viață
decât să-l despici în două și să îți iasă o găină fără creier.
Găinile astea fără creier cu ouăle lor maro
mă scot din minți.
De fiecare dată când mă gândesc la ouăle alea maro îmi ies din minți.
Pilulele sunt doar un mod de a amâna sosirea morții,
dar să câștigi câteva bătăi ale inimii în plus nu este o soluție.
Eu am ajuns la bază.
La esența vieții.
- Am spart codul... - Geneticii...
Atât de deștept sunt eu.
Da, ești un tip al naibii de deștept.
Mulțumesc, dar nu a fost ușor.
Și frigiderul meu plin de câini disecați demonstrează asta.
Efectul serului asupra acelor bieți câini...
a fost oribil.
Când mi-a ieșit
trebuia să-l încerc,
dar nu doream să o fac eu însumi ca să ajung vreun ciudat.
Aveam nevoie de o ființă umană.
Și acum intru eu în scenă.
Și ai intrat tu în scenă.
Ți-am administrat o doză slabă și apoi am așteptat.
A doua viață a ta a început chiar în acea noapte.
Îți amintești ?
Sigur că îmi amintesc.
Și în toiul rugăminților și zbaterilor tale,
probabil ai găsit ceva ascuțit.
Dintotdeauna am vrut să te întreb.
Odată ieșit, unde te-ai dus ?
Să mă plimb.
Voiam să mă gândesc...
M-am dus la un vechi prieten.
Nu știu ce s-a întâmplat,
dar încă mai mișc, încă mai respir.
E imposibil, dar sunt încă în viață.
Nu am vrut nimic mai mult decât să fiu un polițist bun,
dar acum e altfel, totul s-a schimbat.
Înving, comisare, bandiții înving.
Cred că acum am o armă în plus pentru a lupta împotriva lor.
M-am schimbat.
Pot face lucruri pe care polițiștii nu le pot înfăptui.
Dar nu trebuie să am puncte slabe.
Nu trebuie să am nici nume, nici prieteni.
Trebuie să rămân mort în ochii tuturor.
Inclusiv în cei ai lui Ellen.
Dar pot fi spionul tău,
pot lucra alături de oamenii tăi,
în spatele lor,
din umbră.
Pot fi... protectorul citadelei.
- Pot fi... pot fi... - Spiritul său.
Polițistul eroic iese din scenă
și intră, în locul său, Spiritul.
Coios, dur ca piatra...
Evrica !
Apoi mi-am făcut singur injecția și am devenit frați.
Ce naiba suntem noi doi, Caracatiță ?
Sunteți experimente în desfășurare.
Și cel care va pune mâna pe amforă și pe conținutul ei,
conținutul mistic pierdut de milenii întregi,
îl va bea pe tot și va deveni nemuritor.
Nu mă întărâta.
Având în vedere că oricum urmează să mor,
spune-mi, ce anume este în acea amforă ?
Ciocanul lui Thor ?
Nu.
Și mai bine.
ADN-ul... unui zeu.
Nu zeu în sensul strict al cuvântului.
Da, sigur,
pentru că zeii și oamenii nu sunt compatibili ?
Tot ce se poate face
este să se găsească legătura dintre om și zei.
Fiul unui nemuritor și al unei femei muritoare.
Zeus a început să sară pe tot ce mișcă,
a creat mulți eroi.
Dintre care cel mai mare a fost Heracle.
Și l-am găsit !
Sau mai degrabă, sângele lui. A lăsat niște sânge în urma lui.
Și noi știm unde este.
Aceea este zaua lipsă între știință și magie.
Amestecând sângele lui Heracle cu formula Caracatiței...
Voi deveni zeu !
Sau ceva asemănător.
Voi deveni un zeu !
Și tu vei fi doar unul dintre multele rebuturi.
Unul dintre multele sale experimente ratate.
Până la urmă, Roma nu s-a clădit într-o zi.
Iată, în timp, câți prieteni mi-am făcut !
- A fost ușor ! - Șeful zice că a fost ușor !
Erorile au fost variate
și neplăcute.
Știi, e de ajuns să greșești un pic temperatura
și totul... Dar să îți arăt.
E un pic trist, dar...
e și amuzant.
Ea este Pufuleț.
Preferata mea.
Trebuie să primim mai des invitați. Mă distrez.
Pisica...
este un motiv mai mult decât suficient.
Te voi ucide.
Nu. Tu trebuie să mori, Spirite.
Da, ai primit injecția.
Sistemul tău e deja pregătit. Doar pe ține sângele nu te poate ucide.
Cu un strop vei deveni nemuritor, ca și el.
Caracatița trebuie să fie singurul.
Nu va mai avea adversari când va deveni suveranul lumii.
Da, toți vor trebui să facă așa cum le spun eu,
cu toții vor trebui să facă așa cum le spun eu
pentru că eu voi fi suveranul lumii.
Apoi totul va începe să aibă sens,
totul va avea sens, totul va începe... să aibă sens.
Să revenim la oile noastre.
Da, să ne întoarcem la oile noastre.
Anume, să te ucid.
Acum lucrurile se complică puțin,
este o problemă de întregire,
pentru că te vindeci foarte repede, rănile ți se închid într-o clipă.
Singura soluție rămasă este să folosim dezintegrarea ta sistematică.
Pe scurt...
Să te tăiem în suficiente părți răspândite în locuri diferite
încât să facem reîntregirea imposibilă.
Și unui om ca mine...
îi place la nebunie să înceapă de jos și apoi să urce tot mai sus !
Floss, adu-mi sacii.
Te voi răspândi în toate colțurile țării.
Alabastru, adu-mi degetele lui de la picioare.
Alabastru...
nu îți amintești de Marsilia ?
Chiar tu ești ? Tu ești ?
Eu sunt.
Iubirea mea !
Terminați cu limba asta de broscari !
Nu mai pricep nimic !
Alabastru, adu-mi degetele lui de la picioare !
E un ordin !
Da, domnule.
Cu plăcere.
Te urăsc !
Asta e pentru Sand !
Asta e pentru mine !
Și asta e pentru Pufuleț !
Asta e tot ce poți ?
Cine e Sand ?
Nu acum. Să mergem.
- Spirit, iubirea mea ! - Alabastru...
Și asta e pentru Sand, ești doar un gunoi împuțit !
Sunt Alabastru...
blestemul din Montmartre.
De bărbatul meu mă voi lipi până când moartea ne va despărți.
Acum ești aproape.
Foarte aproape.
Nu te poți ascunde.
Ești al meu !
Omule, știu cum te simți. S-o vezi pe nevastă-mea...
Trebuie să pot pune un picior în fața celuilalt.
O luăm de la capăt.
Iar sunt mort.
Nu mai am energie să lupt.
Sunt pregătit să te întâmpin.
Vino... Vino... Vino...
A sunat ceasul.
Gata cu durerea.
Gata cu suferințele.
Lasă jos armele, Denny.
Mori... da...
Spiritule...
Da, dragul meu, da.
Știți cum se zice că în momentul morții
întreaga viață ni se derulează în fața ochilor ?
Să nu credeți asta.
Eu văd doar femei,
dulcele mele ajutoare, întotdeauna gata să mă reîntregească.
Și pe Sand.
Acest biet suflet rătăcit.
Frumoasa... minunata Sand.
E ciudat că ultimul meu gând se îndreaptă către Sand.
Nu...
Lorelei nu este încă aceea de care am nevoie.
Nu...
Au nevoie de mine. Trebuie să mă întorc.
Îți voi fi întotdeauna alături, Denny Colt.
Nu vei fugi etern de mine.
Au nevoie de mine.
Sand...
Noile apartamente.
Caracatița.
Bucăți... bucăți din Sand.
Bucăți... de... Caracatiță !
Caracatiță, dementule ! Ești al meu !
Nu începe iarăși cu Caracatița !
Mă scuzați, dar nu era...
Nu este momentul.
Dar după trei ore fără semne vitale ar fi trebuit să fie mort, nu ?
E o poveste lungă.
Găsiți-mi o cravată și ar fi bine să fie roșie !
Bine, băiete, dar de data asta ai face bine să-ți știi locul !
Trebuia să fii spionul meu, nu un nenorocit de justițiar.
Dacă vrei să te joci de-a vestul sălbatic,
eu însumi te voi face bucăți, pricepi ?
Cred că am o idee.
Uimește-mă.
E o idee bună.
Ți-o jur.
Ar trebui să îndrepți asta către Caracatiță.
La semnalul meu îi faci scăfârlia să explodeze.
Și apoi petrecem noaptea nunții în apartamentul meu ?
Da, așteptăm noaptea nunții.
Tu cine ești ?
Iubita Caracatiței ?
Nu, nici vorbă.
- Fac asta de plăcere. - De plăcere ?
Ne îmbrăcăm în ținute luxoase, facem schimb de obiecte,
pe urmă plecăm.
Nu încerci mai degrabă să te lași ucisă ?
Cucoană, vrei să te relaxezi ?
- Putem să tragem ? - Habar n-am !
Nu tragem, polipule !
Nici urmă de Caracatiță.
Ne vom fi pierdut mult timp dacă nu se va arăta.
Și dacă apare, o să i-o servim așa cum trebuie.
Tunul ăla ar putea doborî și luna de pe cer !
Dle comisar, sunt țintașă de elită !
Oare toate femeile din văgăuna asta și-au ieșit din minți ?
Nu, dle comisar, avem doar tot ce ne trebuie.
Se folosește de tine.
Sigur că da. Conduc o operațiune extrem de "lucrativă"
și arăt bestial.
Când voi pleca, îmi voi lua doctoratul putându-mi plăti toate taxele.
Bine. Spune-i lui cap-sec ăsta să aducă aici cufărul.
Iar tu... pânzele sus.
Și îndepărtează-te cât de mult poți de animalul ăla.
Nu te va cruța. Ucide tot ce îi iese în cale.
Bine, am înțeles. Dar mi se pare că iei chestia asta mult prea în serios.
Dă-le amfora.
Șeful a zis că în momentul ăsta să tragem.
Urcă în camion.
Nimeni nu pleacă nicăieri.
Floss... vrei să-mi aduci amfora ?
Urcă în camion !
Adu-mi sângele lui Heracle !
Șterge-o !
Heracle ?
Eu am crezut că e vorba despre Hercule.
Iarăși tu ?
Sand, ți-ai găsit armura.
Folosește-o.
Care e treaba cu tine și cu femeile ?
Caracatiță...
Aveai dreptate.
Suntem niște greșeli. Nu trebuia să existăm.
La naiba, e o nebunie !
Nimeni să nu miște ! El vrea să nu fie uciși polițiști !
Nu ușurezi deloc lucrurile.
Fii tare, puștiule.
Totul se termină în această seară.
Că bine zici.
Eu sunt Caracatița. Am totul în număr de opt.
Poți fi ciuruit bine
sau ciuruit zdravăn.
Sau poți fi pur și simplu ridicol.
Acum !
Nu face pe nebunul, Caracatiță !
Te-am făcut să ieși, în sfârșit, din bârlogul tău !
Băieți, dați-i pe săturate !
Comisare Dolan ! A sosit fiica dv. !
Nu vrei să fii aici !
Glumești, tată ? Ai uitat cu ce mă ocup ?
Dacă are nevoie de mine ?
Trebuie să te duci acasă, nu te vrea aici !
Ce știi tu ? Nu știi nimic despre el, nu ai habar de nimic !
Nu o lăsați să treacă ! Opriți-o !
Ce amuzant !
În sfârșit ! Da ! Da !
Da !
Drăguță investiție, Sand.
A trecut de primul test pe teren.
Hai să murim !
Nu se poate ! Nu se poate !
Poate ar fi momentul să îți scoți armura, Sand.
Ai pierdut ceva.
Dacă nu-ți place, îl poți înapoia.
Poate că îl voi purta din când în când, dar asta nu face din mine iubita ta.
Ești bine ?
Adio, Sand.
Adio, Denny.
Adio, Spirit.
Ea este Saref ?
Fă-mi un serviciu și las-o să plece, Dolan.
M-a salvat.
A salvat lumea.
La asta am contribuit și noi puțintel.
Bine. Dar acum să nu-mi mai ieși în cale.
Cine naiba era femeia aceea de mai devreme ?
O fostă iubită.
Nu pare chiar așa de "fostă".
Pe tine te iubesc, din toată inima.
Pe mine și pe oricine îți mai iese în cale ?
Ești... uimitor !
Nici tu nu ai fost deloc rea, pentru o polițistă începătoare.
Ticălosule...
O luăm de la capăt.
Cine știe ce voi pune la cale ?
Se trezește.
La fel de periculoasă.
Etern zgomotoasă.
Etern vie.
Ea este tot ce am pe lume.
Singura mea speranță.
Singura mea constantă.
Secretul Caracatiței a murit odată cu el.
Nu știu ce sunt și cât timp mai am de trăit.
Poate chiar voi trăi veșnic.
Dar sper să nu fie așa.
Darul acesta nu ar trebui să îi fie făcut nimănui.
Nici nu ar trebui dorit de către cineva.
Denny Colt este mort.
În prezent eu sunt altceva
și nu o mai port decât pe ea în suflet.
Ea este a mea pentru eternitate.
Eu sunt veșnic al ei.
Îi aparțin, trup și suflet,
pentru că ea este iubirea vieții mele.
Ea este citadela mea.
Iar eu sunt Spiritul ei.
Traducere de Felixuca și Danineji_genius Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro www.subpedia.ro
Comentarii pe www.desprefilme.info